Sto deset let od narození zakladatele pracovního lékařství v českých zemích profesora MUDr. Jaroslava Teisingera, DrSc. (1902–1985)
Autoři:
D. Pelclová 1; V. Bencko 2
Působiště autorů:
Klinika pracovního lékařství 1. LF UK a VFN, Praha
Přednostka: prof. MUDr. Daniela Pelclová, CSc.
1; Ústav hygieny a epidemiologie 1. LF UK a VFN, Praha
Přednosta: doc. MUDr. Milan Tuček, CSc.
2
Vyšlo v časopise:
Prakt. Lék. 2012; 92(3): 175-176
Kategorie:
Historie/fejeton
Letos v březnu uplyne 110 let od narození významného českého lékaře, vědce a organizátora, respektovaného v českých zemích i v zahraničí, profesora MUDr. Jaroslava Teisingera, DrSc., zakladatele oboru pracovní lékařství v Československu.
Jaroslav Teisinger, který promoval v roce 1927 na lékařské fakultě Univerzity Karlovy, jako mladý lékař pracoval na II. interní klinice profesora J. Pelnáře v Praze 2. Dostal od něj za úkol zaměřit se na nemoci, vznikající v kauzálním vztahu k práci, neboť v roce 1932 se ČSR připojila k Návrhu úmluvy týkající se odškodnění nemocí z povolání Všeobecné konference Mezinárodní organizace práce Společnosti národů.
MUDr. Jaroslav Teisinger vybudoval na II. interní klinice první Poradnu pro choroby z povolání u nás. Toto výzkumné centrum se skládalo z ambulancí, lůžek i laboratoří. Byla to první poradna v celé Československé republice pro choroby z povolání, které v té době představovaly především intoxikace a pneumokoniózy. Tím byl dán základ oboru pracovní lékařství v Československu.
V roce 1946 byla poradna změněna v kliniku a 15. ledna 1947 byl profesor Teisinger jmenován jejím přednostou. Kliniku nemocí z povolání v Praze 2 vedl až do roku 1970.
Do programového prohlášení zapracoval profesor Teisinger zcela moderní koncepci oboru, včetně vybudování dalších klinik nemocí z povolání, ústavů pracovního lékařství, oddělení či odborů hygieny práce v síti stanic hygienické služby a sítě závodních lékařů. K jeho organizátorským úspěchům patří i vybudování výzkumného pražského Ústavu pracovního lékařství, později přejmenovaného na Ústav hygieny práce a chorob z povolání, nyní Centrum hygieny práce a pracovního lékařství Státního zdravotního ústavu www.szu.cz/centrum-hygieny-prace-a-pracovniho-lekarstvi.
* * *
Profesor Teisinger byl vynikajícím klinikem, učitelem, organizátorem a vědcem, a po jeho vzoru byla zakládána nová oddělení a kliniky nemocí z povolání v celé ČSR. Jejich představitelé se vždy hlásili k „Teisingerově škole“, ať zůstali doma, nebo po roce 1968 emigrovali.
V roce 1961 profesor Teisinger po návratu z USA, kde již existovala síť toxikologických center (Poison Control Centers) rozhodl o vybudování podobného střediska i na klinice nemocí z povolání. Na klinice v roce 1961 položil základ k vybudování Toxikologického informačního střediska, jednoho z prvních v Evropě, které nyní vlastní elektronickou databázi, obsahující stovky tisíc hesel (www.tis-cz.cz) a v nepřetržitém režimu poskytuje informace odborné i laické veřejnosti. Byl také prvním viceprezidentem EAPCCT (European Association of Poison Centers and Clinical Toxicologists).
Z vědeckých prací profesora Teisingera, které přešly do světové pokladnice pracovního lékařství:
- vypracování polarografické metody na stanovení olova a stanovení jeho biologického limitu v krvi pro pracovníky profesionálně exponované tomuto kovu;
- ve spolupráci s prof. Heyrovským, otcem polarografie, stanovení nitrobenzenu v krvi;
- průkaz o vazbě olova v krvi na bílkoviny a erytrocyty;
- odhalení zákonitostí vstřebávání, retence a eliminace průmyslových škodlivin;
- pátrání po vztazích mezi vdechovanou látkou, jejím metabolismem a vylučováním i praktické využití těchto vztahů v průmyslové toxikologii;
- aplikace komplexotvorných látek pro terapeutické a diagnostické účely u průmyslových otrav;
- komplexní studium toxického působení sirouhlíku.
Všechny tyto poznatky přenášel do praxe pracovního lékařství. Nelze nevzpomenout jeho decentní způsob jednání. Nepřehlížel chyby či omyly, v přenáškách, dizertacích, recenzovaných článcích nebo odborných jednáních, ale dovedl je vytknout bez nekorektního ponižování oponující strany. Dodnes ještě jsou v živé paměti dosud žijících účastníků jeho diskusí až sporů s koryfejem ruské, potažmo sovětské školy hygieny práce a pracovního lékařství, akademikem Letavětem, který preferoval normotvornou a kontrolní činnost na rozdíl od koncepce biologických expozičních testů, na kterou kladl důraz prof. Teisinger.
Profesor Teisinger byl i vynikajícím vědcem, oceňovaným doma a v zahraničí. Svědčí o tom členství v mnoha domácích a zahraničních společnostech i spolupráce v redakčních radách vědeckých časopisů.
Byl viceprezidentem a čestným členem Stálé komise a Mezinárodní asociace pracovního lékařství (Permanent Commission and International Association on Occupational Health, PCIAOH), International Commission of Occupational Health, v níž zaujímal význačné funkce.
Americká asociace průmyslových hygieniků mu udělila cenu W. P. Yanta za zásluhy o pokrok ve světovém pracovním lékařství. Švédská královská lékařská univerzita Karolinska Institutet mu udělila medaili v roce 1960, Krakovská Akademia Medyczna M. Koperníka v roce 1973 k 500. výročí narozenin M. Koperníka jako výraz uznání zásluh o rozvoj československo–polské spolupráce. Profesor Teisinger byl vyznamenán mezinárodní cenou Buccherli La Ferla za vědecké úspěchy v pracovním lékařství brazilskou Společností pracovního lékařství (Associacao Nacional de Medicina do Trabalho).
Doma byly jeho zásluhy oceněny Řádem práce, stříbrnou medailí Heyrovského za zásluhy o rozvoj chemických věd, Purkyňovou medailí Československé lékařské společnosti za zásluhy a dalšími poctami (obr. 2). Medaile a diplomy pana profesora věnovala rodina klinice pracovního lékařství 1. LF UK a VFN v Praze 2, kde jsou s úctou vystaveny. (viz. http://nempov.lf1.cuni.cz/historie).
Je proto příznačné, že také Společnost pracovního lékařství ČLS J. E. Purkyně uděluje čestnou Medaili profesora Teisingera českým i zahraničním specialistům, kteří se o obor pracovního lékařství významně zasloužili, viz. www.pracovni-lekarstvi.cz/.
Odkaz profesora Teisingera je tak předáván i dalším generacím.
prof. MUDr. Daniela Pelclová, CSc.
Klinika pracovního lékařství
1. LF a VFN
Na Bojišti 1
120 00 Praha 2
E-mail: daniela.pelclova@lf1.cuni.cz
Štítky
Praktické lekárstvo pre deti a dorast Praktické lekárstvo pre dospelýchČlánok vyšiel v časopise
Praktický lékař
![Číslo 3](https://www.prelekara.sk/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/936614014777ecb0009e9938ba4ed7f3.jpeg)
2012 Číslo 3
- Metamizol jako analgetikum první volby: kdy, pro koho, jak a proč?
- Fixní kombinace paracetamol/kodein nabízí synergické analgetické účinky
- Tramadol a paracetamol v tlumení poextrakční bolesti
- Kombinace metamizol/paracetamol v léčbě pooperační bolesti u zákroků v rámci jednodenní chirurgie
- Srovnání analgetické účinnosti metamizolu s ibuprofenem po extrakci třetí stoličky
Najčítanejšie v tomto čísle
- Mikrolitiáza varlete
- Ošetřovatelské intervence v domácí péči
- Vliv stárnutí na kognitivní funkce a možnosti hodnocení v terénní praxi
- Praktický lékař a rehabilitace