Nádory penisu spojené s výskytem dalších novotvarů
Penile cancers associated with occurrence of other neoplasms
A total of 1,565 penile cancers (PeC), based in the Czech Cancer Registry in 1976–2005, there were notificated 280 (17.9%) their multiple cases. Of them in 155 males with primary PeC followed 165 other neoplasms and in 125 males with subsequent PeC preceded 169 other neoplasms. The number of primary PeC incerased unstable till 1997 and then decreased, of subsequent PeC increased till 2005. A total of 14 Czech regions were distributed 42.5% multiple PeC in four regions (Prague, Southern Bohemia, Northern and Southern Moravia). Of primary PeC were registered 23.2% cases at the early, 2.6% advanced and 74.2% unknown clinical stages; respectively 41.6% and 17.6% and 40.8% in subsequent PeC. A total of 165 subsequent neoplasms (including 29 synchronous cases) after PeC were 31 cancers of skin, 40 digestive, 31 urogenital and 25 respiratory system, of which were 26.1% cases at the early, 22.4% at advanced and 51.5% at unknown stages. A total of 169 other primary neoplasms, before subsequent PeC were 71 cancers of skin, 44 urogenital system and 20 colorectum. Up to October 2007 survived one-fifth of males with primary PeC and one-third of subsequent PeC. In a view of processed data of the most multiple cancer diagnoses the Czech medical surveillance seems insufficient. The incidence of subsequent advanced stages must be prevented by updating guidelines and screening of the most frequent neoplasms.
Key words:
penile cancer - multiple occurrence- distribution by age, time, spacesynchronous and metachronous neoplasms - clinical stages
Autori:
E. Geryk; D. Pacík; J. Kozel; A. Čermák
Vyšlo v časopise:
Urol List 2012; 10(4): 6-11
Súhrn
V letech 1976–2005 bylo do registru nádorů hlášeno 280 vícečetných nádorů penisu (NPe), tj. 17,9 % z 1 565 všech jejich případů za uvedené období. Z nich u 155 mužů s primárním NPe se vyskytlo 165 dalších novotvarů, u 125 mužů s následným NPe předcházelo 169 jiných novotvarů. Počet primárních NPe kolísavě rostl do roku 1997 a pak klesal, následných NPe se zvyšoval do roku 2005. Ze 14 krajů se ve čtyřech vyskytlo 42,5 % vícečetných NPe (Praha, Jihočeský, Moravskoslezský, Jihomoravský). U primárních NPe bylo 23,2 % časných, 2,6 % pokročilých a 74,2 % neznámých stadiích, resp. 41,6 %, 17,6 % a 40,8 % u následných NPe. Ze 165 následných novotvarů (včetně 29 synchronních) po NPe bylo 31 nádorů kůže, 40 trávicího, 31 urogenitálního a 25 dýchacího systému, z nichž bylo 26,1 % časných, 22,4 % pokročilých a 51,5 % neznámých stadií. Ze 169 novotvarů předcházejících dalším NPe bylo 71 nádorů kůže, 44 urogenitálního systému a 20 kolorekta. V říjnu 2007 přežívala pětina mužů s primárním NPe a třetina s následným NPe. Vzhledem k vícečetným případům většiny malignit z pohledu zpracovaných údajů se dispenzární péče v ČR nejeví dostatečnou. Výskytu následných pokročilých stadií je třeba předejít aktualizací guidelines a screeningem nejčastějších novotvarů.
Klíčová slova:
nádory penisu vícečetný- výskyt- rozložení podle věku, času, místa, synchronní a metachronní novotvary - klinická stadia
Nádor penisu (NPe) není mezi zhoubnými novotvary (ZN) v ČR příliš početný, počet jeho onemocnění v letech 1976–2009 dosáhl v Národním onkologickém registru (NOR) 1 913 případů (graf 1), což bylo 0,21 % ze všech ZN u mužů za uvedené období. Do 50 let věku se vyskytlo jen 11,6 % NPe s kumulací 42,6 % případů ve věku 65–79 let (graf 2). V roce 2009 bylo hlášeno 99 (1,9/100 tis.) NPe a 21 (0,4/100 tis.) zemřelých [1].
Zlepšující se léčbou u nemocných s 90% převažujícím spinocelulárním NPe se dosahuje relativního přežívání 5 a 10 let u 76,9 % a 63,5 % mužů [2]. Incidence NPe v řadě zemí Asie, Afriky a Jižní Ameriky dosahuje podíl 10–20 % ze všech ZN a je spojována s úrovní osobní hygieny, chronickými záněty, fimózou, obřízkou [3], kouřením, kombinovanou léčbou psoralen-UV záření [4,5] a působením papillomaviru HPV, i když prokazatelné studie chybí. Také u nemocných s NPe dispenzární péče kromě záchytu metastáz nezahrnuje diagnostickou rozvahu k prevenci dalšího topograficky a histologicky odlišného novotvaru, jehož biologická povaha a klinické stadium ovlivňuje zahájenou léčbu a délku přežití. Protože při nízké incidenci nemusí být NPe věnována případná pozornost, uvádíme stručnou charakteristiku.
METODIKA
Při zpracování vícečetných NPe jsme dodrželi metodiku rozboru 290 312 nádorových multiplicit u české populace [6]. K primárním a následným NPe (dg. C60) nahlášeným do databáze NOR od května 1976 do prosince 2005 vztaženým k rodným číslům nemocných byly přiřazeny další následné a předcházející novotvary (dg. C00–C97 a D00–D48). Po kontrole kódů a verifikaci ÚZIS ČR k 17. 10. 2007 byla jejich identifikace odstraněna. Klinická stadia a ostatní údaje o vícečetných ZN byly zpracovány do kontingenčních tabulek podle klasifikace v době stanovení diagnózy. Novotvary byly popsané podle výskytu synchronního (do jednoho roku po primárním ZN) a metachronního (v dalších letech).
VÝSLEDKY
V letech 1976–2005 bylo do registru nádorů hlášeno 280 vícečetných NPe, tj. 17,9 % z 1 565 všech NPe za uvedené období. Podle pořadí se vyskytlo 155 primárních NPe se 165 následnými novotvary a 125 následných NPe po předcházejících jiných 169 tumorech. U 109 mužů byl NPe druhou diagnózou, u tří mužů čtvrtou, u čtyř 5., 7., 12. a 13. diagnózou. Počet primárních NPe kolísavě rostl do roku 1997 a pak klesal, počet následných NPe rostl do roku 2005 (graf 3). Ze 14 krajů bylo 12,1 % vícečetných NPe evidováno v Praze, 10,4 % v Moravskoslezském, 10 % v Jihomoravském a Jihočeském kraji (graf 4).
Klinická stadia
Z primárních NPe bylo hlášeno 23,2 % v časných, 2,6 % pokročilých a 74,2 % neznámých stadiích, z následných NPe 41,6 % v časných, 17,6 % pokročilých a 40,8 % neznámých stadiích. Tyto rozdíly se projevily také v zastoupení stadií podle věku, kdy nejvíc bylo 48,8 % primárních NPe ve věku 50–69 let a 62,4 % následných NPe nad 70 let s velkým podílem stadií nehlášených (graf 5). Jejich počet se snížil po metodickém opatření v roce 1996 u primárních NPe na třetinu, u následných NPe mírně vzrostl, přičemž u obou skupin se zvýšil podíl časných stadií na 17,4 % a 36,8 % (graf 6).
K říjnu 2007 ze 155 mužů s primárním NPe přežívalo 33 (21,3 %) a zemřelo 122 (78,7 %) osob, z žijících bylo 10,3 % v časných a 11 % neznámých stadiích, zemřelo 12,9 % v časných, 2,6 % pokročilých a 63,2 % neznámých stadiích. Ze 125 mužů s následným NPe přežívalo 43 (34,4 %) a zemřelo 82 (65,6 %) osob, z žijících bylo 24 % v časných, 2,4 % pokročilých a 8 % neznámých stadiích, zemřelo 17,6 % v časných, 15,2 % pokročilých a 32,8 % neznámých stadiích (graf 7).
Jiné zhoubné novotvary
U 155 mužů se vyskytlo 165 jiných následných novotvarů, z toho 29 během prvního roku po primárním NPe, 108 v první dekádě, 27 ve druhé a jeden po 28 letech (graf 8). Z nich bylo 40 ZN trávicích cest (z toho 24 kolorekta), 31 ZN kůže, 25 ZN plic, 16 ZN močových cest (z toho 11 ledvin) a 15 ZN prostaty (graf 9). Z 29 synchronních novotvarů bylo po pěti nádorech prostaty, trávicích, dýchacích a močových cest a 4 ZN kůže. Nejmladší muž s NPe a dalším tumorem měl 36 let, nejstarší 90 let. Za uvedených 30 let bylo po NPe hlášeno 43 (26,1 %) následných novotvarů ve stadiu časném, 37 (22,4 %) pokročilém a 85 (51,5 %) neznámém (tab. 1). Mírně příznivější bylo zastoupení časných stadií u následných novotvarů v mladším věku, ze kterých do 69 let bylo 1,5krát víc než pokročilých stadií ale 1,4krát méně než neznámých, jejichž počet se zvyšoval s věkem (graf 10).
Pokud se týká 125 pacientů s následným NPe, předcházelo jim 169 jiných primárních novotvarů s převahou 71 ZN kůže, 26 ZN pohlavních orgánů, 20 ZN kolorekta a 18 ZN močových cest (graf 11).
DISKUZE
Studie 1 808 mužů přežívajících s NPe ze SEER registrů popsala nesignifikantně vyšší riziko dalších nádorů jazyka, mandlí a bronchů s kumulativní incidencí 19,7 % během 20 let, z nich přes polovinu byly tumory dlaždicových buněk. Jen malá část pacientů podstoupila úvodní radiotera-pii [2]. K výskytu dalších bukálních a bronchiálních karcinomů přispělo kouření, u postižení mandlí a jazyka se zvažuje vliv alkoholu a HPV infekce [7]. Je zajímavé, že nebyl popsán žádný případ následné anální rakoviny spojované s afekty anogenitálního epitelu lidským papillomavirem [8] a její rostoucí incidencí u části populace [9], ze které sexuálně rizikovým chováním získává 60 % mužů anální infekci HIV a 20 % cytologické abnormality análního kanálu [10].
Ve srovnání s tím byl náš soubor 12krát menší s vyšším počtem nehlášených stadií u penilních i dalších novotvarů znemožňující posoudit časná a pokročilá stadia v rámci dispenzární péče. I když v urologické ambulanci nepředstavují vícečetné NPe zásadní otázku při diagnostické rozvaze, nelze je bagatelizovat ve spektru ostatních multiplicit urogenitálního systému. Jejich počet za 30 let zahrnoval v našem souboru 13 712 mužů s primární dg. C60–C68 a 15 720 následnými novotvary, kromě toho dalších 17 602 mužů s následnou dg. C60–C68 a předcházejícími 21 741 novotvary (tab. 2). I když mechanický průměr čtyř pacientů za pracovní den s další odlišnou malignitou za uvedené období je matematicky zjednodušující, není důvodem k odmítnutí dispenzární péče zaměřené na rodinný výskyt malignit, genetické poradenství a význam samovyšetřování pacientů. Některé společné epidemiologické rysy multiplicit u nádorů penisu, prostaty [11] a varlat [12] lze u nemocných vnímat jako projevy dědičné predispozice a syndromů, k jejichž posouzení a evidenci zatím chybí v ČR podmínky ve srovnání např. se skandinávskými registry [13,14]. Na adresu těchto zemí si po zkušenostech [15] nelze odpustit poznámku, že jejich společným rysem je vysoká podpora výzkumu a vývoje, orientace na „high-tech“ obory, podpora školství, fungující veřejná správa, potírání kriminality a korupce. Výskyt následných novotvarů u 1 677 722 potomků a sourozenců 846 448 onkologicky nemocných ze švédského registru familiárních nádorů z prosince 2002 byl porovnán s výskytem v běžné populaci a potvrdil během prvního roku zvýšené relativní riziko následných nádorů rekta, plic, prostaty, melanomu, prsů a cervixu. Z jejich statistiky a z popsaných klinických zkušeností se doporučuje, aby riziko následných tumorů bylo objektivizováno co nejdříve po zjištění první diagnózy před zahájením klinického a genetického poradenství s dostatečnou délkou dispenzarizace [16]. Geografická distribuce multiplicit využívající možností prostorové vizualizace GIS (Geographical Information Systems) [17] může podpořit algoritmy dispenzární péče primárního nádoru a časnější zjištění familiárních malignit. I když trendy primárních NPe nejsou rutinní součástí urogenitálních přehledů [18], lze jejich statistiku sledovat na webu ČOS [19] a světo-vých údajů [20]. V nich pokračující růst incidence většiny malignit bortí i při nesporném přínosu současné medicíny představu o zdravější populaci jako příslovečnou karetní stavbu. Je nesporné, že k delšímu a uspokojivému přežívání populace je prioritní trvalá osobní odpovědnost a prevence nádorů, těch primárních i následných.
ZÁVĚR
Jestliže v letech 1976–2005 bylo 19,5 % nových nádorů v ČR spojeno s výskytem dalšího novotvaru [6], pak u penilních nádorů se to týkalo 17,9 % případů z 1 565 nově hlášených. Bez ohledu na pořadí u 280 mužů s NPe se nejvíce vyskytlo 102 nádorů kůže, 75 urogenitálního a 60 trávicího systému. Riziku jejich výskytu je potřebné kromě metastáz věnovat zvýšenou dispenzární péčí a samovyšetřováním uvědomělé populace s cílem snížit počty následných pokročilých klinických stadií.
Zpracování podkladů podpořilo MZ ČR projektem koncepčního rozvoje výzkumné organizace 65269705 (FN Brno).
Za ověření vstupních údajů a metodické připomínky k textu děkujeme dlouholeté pracovnici ÚZIS ČR, paní Elišce Vankové.
MUDr. Edvard Geryk
Odbor ekonomiky, FN Brno
Jihlavská 20, 625 00
egeryk@fnbrno.cz
Zdroje
1. ÚZIS. Novotvary 2009 ČR. Praha: ÚZIS ČR, 2012: 264, www.uzis.cz.
2. McMaster M, Feuer EJ, Tucker MA. New malignancies following cancer of the male genital tract. In: Curtis RE at al. New malignancies among cancer survivors: SEER cancer registries 1973–2000. Bethesda (MD), Nat Canc Inst 2006; 257–284.
3. Brinton LA, Li JY, Rong SD et al. Risk factors for penile cancer: results from a case-control study in China. Int J Cancer 1991; 47(4): 504–509.
4. Stern RS. Genital tumors among men with psoriasis exposed to psoralens and ultraviolet A radiation (PUVA) and ultraviolet B radiation. The Photochemotherapy Follow-up Study. N Engl J Med 1990; 322(16): 1093–1097.
5. Tseng HF, Morgenstern H, Mack T et al. Risk factors for penile cancer: results of a population-based case-control study in Los Angeles County (US). Cancer Causes Control 2001; 12(3): 267–277.
6. Geryk E, Dítě P, Kozel J et al. Nádorové multiplicity u české populace. Čas Lék Čes 2010; 149(4): 178–183.
7. Herrero R, Castellsague X, Pawlita M et al. Human papilomavirus and oral cancer: the International Agency for Research on Cancer multi-center study. J Natl Cancer Inst 2003; 95(23): 1772–1783.
8. Peters RK, Mack TM, Bernstein L. Parallels in the epidemiology of selected anogenital carcinomas. J Natl Cancer Inst 1984; 72(3): 609–615.
9. Daling JR, Madeleine MM, Johnson LG et al. Human papillomavirus, smoking, and sexual practices in the etiology of anal cancer. Cancer 2004; 101(2): 270–280.
10. Machalek DA, Poynten M, Jin F et al. Anal human papillomavirus infection and associated neoplastic lesions in men who have sex with men: a systematic review and meta-analysis. Lancet Oncol 2012; 13(5): 487–500.
11. Geryk E, Pacík D, Čermák A et al. Další primární novotvary u nemocných s karcinomem prostaty ve srovnání s jeho incidencí, mortalitou a prevalencí. Onkologie 2010; 4(2): 89–93.
12. Geryk E, Kozel J, Pacík D et al. Vícečetné nádory testis. Urol pro prax 2013(1): v tisku.
13. Engholm G, Ferlay J, Christensen N et al. NORDCAN-a Nordic tool for cancer information, planning, quality control and research. Acta Oncol 2010; 49(5): 725–736.
14. Engholm G, Ferlay J, Christensen N et al. NORDCAN: Cancer Incidence, Mortality, Prevalence and Survival in the Nordic Countries, Version 5.1 Association of the Nordic Cancer Registries. Danish Cancer Society, 2012, Available: http://www.ancr.nu, accessed on day/month/year.
15. Geryk E, Landys K, Persson G et al. Švédský onkologický registr. Klin Onkol 1996; 5: 163–166.
16. Bermejo JL, Hemminki K. Familial risk of cancer shortly after diagnosis of the first familial tumor. J Natl Cancer Inst 2005; 97(21): 1575–1579.
17. Štampach R, Kubíček P, Geryk E et al. Health statistics in international databases and their cartographic visualisation. Questiones Geographicae 2012; 31(3): 77–88.
18. Geryk E, Pacík D, Čermák A. Nádory prostaty a varlat u české a světové populace. Urol List 2012; 10(1): 19–25.
19. http://www.linkos.cz/.
20. Curado WMP, Edwards B, Shin HR et al (eds). Cancer Incidence in Five Continents. Vol. IX, IARC Scientific Publication No. 160, 2008; 897.
Štítky
Detská urológia UrológiaČlánok vyšiel v časopise
Urologické listy
![Číslo 4](https://www.prelekara.sk/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/6b27400a373659937965a3d1bc8080fa.jpeg)
2012 Číslo 4
- Vyšetření T2:EGR a PCA3 v moči při záchytu agresivního karcinomu prostaty
- Lék v boji proti benigní hyperplazii prostaty nyní pod novým názvem Adafin
Najčítanejšie v tomto čísle
- Vedlejší účinky hormonální substituční léčby testosteronem
- Adenomatoidní tumor varlete – diagnostika a doporučené operační postupy
-
Guidelines EAU pro léčbu mužské infertility
13. Poruchy ejakulace -
Guidelines EAU pro léčbu mužské infertility
5. Obstrukční azoospermie