Aminosalicyláty v liečbe aktívnej Crohnovej choroby – kedy a prečo nie
Vyšlo v časopise:
Gastroent Hepatol 2013; 67(1): 69-70
Kategória:
Diskuzní fórum
25-ročný muž s diagnózou Crohnovej choroby stanovenou vo veku 15 rokov bol odoslaný chirurgom na gastroenterologickú kliniku na „second opinion“. Pri prvej prezentácii ochorenia v adolescencii malo ochorenie penetrujúci fenotyp s perianálnymi fistulami, luminálne postihnutie zahrňalo distálne hrubé črevo a hlavné pacientove ťažkosti pochádzali z perianálneho ochorenia, osobitne z rekurentných perianálnych abscesov. Počas prvých piatich rokov ochorenia bol pacient liečený mesalazínom 2–4 g na deň, častými kúrami systémových kortikosteroidov a bol opakovane hospitalizovaný za účelom chirurgickej drenáže abscesov. Azatioprín pacient netoleroval a v treťom roku trvania ochorenia bol 6 mesiacov liečený monoterapiou infliximabom. Táto liečba, ktorá mala dobrý klinický efekt na perianálne ochorenie, bola ukončená z dôvodu alergickej reakcie. Po ukončení tejto liečby došlo k zhoršeniu perianálneho ochorenia a následne bola realizovaná deviácia fekálneho toku pomocou odľahčujúcej sigmoidostómie. Po počiatočnom dobrom klinickom efekte bol priebeh komplikovaný vznikom enterokutánnych parastomálnych fistúl s vytvorením abscesu v brušnej stene. Kolonoskopicky bola v tejto fáze priebehu ochorenia prítomná ťažká pankolitída bez postihnutia terminálneho ilea. Absces v brušnej stene bol chirurgicky drénovaný a pacient bol následne odoslaný na konzultáciu gastroenterológovi. V tomto čase bol pacient desať rokov neprerušovane liečený orálnym mesalazínom s uvedenou konkomitantnou terapiou. Aké boli na základe súčasného stavu poznania, odhadované pacientove šance, že mesalazín môže signifikantnou mierou prispieť k navodeniu remisie ochorenia?
5-aminosalicyláty sú použivané v liečbe nešpecifických zápalových ochorení čreva (Inflammatory Bowel Disease – IBD) už vyšše tri desaťročia. Pôvodné placebom kontrolované štúdie s populáciou pacientov s miernou až stredne ťažkou Crohnovou chorobou ukázali benefit 5-aminosalicylátov a sulfasalazínu v zmysle redukcie Crohn’s Disease Activity Indexu (CDAI) tak u ileálnej, ako u kolonickej lokalizácie ochorenia [1–3]. Metaanalýza troch placebom kontrolovaných štúdií so slow-release preparátom mesalazínu, v dennej dávke 4 g síce potvrdila štatisticky významný rozdiel medzi mesalazínom a placebom v klinickej odpovedi v prospech mesalazínu, magnitúda tohto efektu však bola minimálna, s rozdielom v poklese CDAI medzi skupinou liečenou mesalazínom a placebom len 18 bodov [4]. Ďalšia metaanalýza zahŕňajúca spolu 910 pacientov s aktívnou Crohnovou chorobou zo 6 randomizovaných, placebom kontrolovaných štúdií, nedokázala superioritu mesalazínu nad placebom pri navodzovaní remisie (štyri randomizované kontrolované štúdie, RR = 0,91; 95% CI = 0,77–1,06), v prípade sulfasalazínu bol prítomný pozitívny trend (dve randomizované, kontrolované štúdie, RR = 0,83; 95% CI = 0,69–1,00) [5]. Rovnaké výstupy poskytlo aj Cochrane systematické review, s minimálnym štatisticky významným efektom sulfasalazínu (RR = 1,38; 95% CI 1,02–1,87; n = 263) s najväčším benefitom u kolonickej formy a bez dôkazu efektu tak nízkej (1–2 g/deň), ako vysokej dávky (3–4,5 g/deň) mesalazínu na navodenie remisie alebo odpovede Crohnovej choroby v porovnaní s placebom [6]. Dostupné dôkazy teda výrazne spochybňujú, že mesalazín v prípade miernej až stredne ťažkej luminálnej Crohnovej choroby je efektívnejší ako placebo a aj v prípade pozitívnych klinických štúdií je klinická signifikancia tohto pozitívneho efektu na zníženie aktivity ochorenia limitovaná, keďže pridaná hodnota tejto liečby predstavuje len minimálne zlepšenie v porovnaní s placebom. V klinickej praxi je však voľba prvolíniového terapeutika pre miernu formu Crohnovej choroby často zložitá, keďže alternatívy k dlhodobo zaužívanej liečbe 5-aminosalicylátmi majú výrazne nevýhodnejší bezpečnostný profil. V takomto prípade môže tak u lekára, ako u pacienta prevážiť filozofia pragmatickej voľby liečby, ktorá „keď aj možno nepomôže, aspoň nič nepokazí“. Názorom autorky je, že pokiaľ k takejto voľbe dôjde, je vhodné konzekventne monitorovať a všetkými dostupnými spôsobmi objektivizovať efekt, ktorý táto liečba pacientovi prináša, či už endoskopicky, prostredníctvom biomarkerov, alebo kombináciou týchto postupov a kontinuálne v priebehu ochorenia túto voľbu prehodnocovať. Súčasne treba zdôrazniť, že tento kompromis medzi pragmatickým prístupom a striktným držaním sa výsledkov evidence-based medicine absolútne nie je na mieste u pacientov s ťažkou formou ochorenia, ktorú demonštruje príklad pacienta uvedeného v úvode. Podľa odporúčaní ECCO je u pacientov s ťažkou formou Crohnovej choroby prvou voľbou v navodení remisie terapia systémovými kortikosteroidami, v prípade relapsu (relapsov) antiTNF liečba s imunomodulátorom, alebo bez neho [7]. V klinickej praxi sa často, podobne ako tomu bolo v prípade uvedeného pacienta, raz začatá liečba 5-aminosalicylátmi už neprehodnocuje a pacient v nej pokračuje, často niekoľko rokov, a to aj napriek priebehu ochorenia, ktoré svedčí pre jej neúčinnosť. Filozofia voľby, ktorá „keď nepomôže, aspoň nič nepokazí“ sa používa aj v takejto klinickej situácii, kde je však oveľa ťažšie akceptovateľná. Pre eventuálny aditívny efekt 5-aminosalicylátov na navodenie remisie u pacientov, kde sa z tejto indikácie používajú systémové kortikosteroidy, alebo antiTNF biologiká, v súčasnosti chýbajú dáta, čo však nie je argumentom na opodstatnenie ich používania v takejto situácii. Navyše pre maximalizáciu compliance pacienta je dôležitým krokom jednak zníženie množstva užívaných medikamentov, rovnako je z farmakologického hľadiska vhodné minimalizovať riziko interakcií, ktoré by mohli vyústiť do nežiadúcich účinkov, keďže liek bezpečený v monoterapii nemusí mať nevyhnutne rovnaký bezpečnostný profil pri konkomitantnom podávaní s iným medikamentom.
Jednou z takýchto potenciálne významných interakcií je konkomitantné podávanie 5-aminosalicylátov a tiopurínov, ktoré vedie k zvýšeným hladinám 6-tioguanínov (6-TG) [8], metabolitov tiopurínov, zodpovedných za imunosupresívny účinok. Súčasne však pri akumulácii zvýšených hladín 6-TG môže dochádzať k vzniku najzávažnejšieho nežiadúceho účinku liečby tiopurínmi, myelosupresii [9]. V súčasnosti zatiaľ nie je dostatok dát, ktoré by umožnili zhodnotiť, či by pridanie 5-aminosalicylátov do liečby tiopurínmi viedlo k aditívnemu efektu zo zvýšením terapeutickej odpovede na tiopuríny, alebo naopak by mohlo spôsobiť zvýšenie toxicity. Potenciálne však predstavuje práve takáto farmakokinetická modulácia jednu z možných budúcich indikácií liečby Crohnovej choroby mesalazínom.
Záverom možno povedať, že momentálne dostupné dáta, ktoré by opodstatňovali liečbu aktívnej Crohnovej choroby 5-aminosalicylátmi, sú výrazne nepresvedčivé. Z ich použitia v určitých prísne individuálne selektovaných prípadoch môže pacient profitovať, ich paušálne používanie však obsahuje riziká zníženia compliance pacienta a vzniku nežiadúcich účinkov v dôsledku interakcií s imunosupresívnou terapiou.
Zuzana Zelinkova, MD, PhD.
Gastroenterologické oddelenie
V. internej kliniky LF UK a UNB Ružinov, Bratislava
zelinkova@ru.unb.sk
Zdroje
1. Malchow H, Ewe K, Brandes JW et al. European Cooperative Crohn’s Disease Study (ECCDS): results of drug treatment. Gastroenterology 1984; 86(2): 249–266.
2. Singleton JW, Hanauer SB, Gitnick GL et al. Mesalamine capsules for the treatment of active Crohn’s disease: results of a 16-week trial. Pentasa Crohn’s Disease Study Group. Gastroenterology 1993; 104(5): 1293–1301.
3. Summers RW, Switz DM, Sessions JT Jr. et al. National Cooperative Crohn’s Disease Study: results of drug treatment. Gastroenterology 1979; 77(4 Pt 2): 847–869.
4. Hanauer SB, Stromberg U. Oral Pentasa in the treatment of active Crohn’s disease: A meta-analysis of double-blind, placebo-controlled trials. Clin Gastroenterol Hepatol 2004; 2(5): 379–388.
5. Ford AC, Kane SV, Khan KJ et al. Efficacy of 5-aminosalicylates in Crohn’s disease: systematic review and meta-analysis. Am J Gastroenterol 2011; 106(4): 617–629.
6. Lim WC, Hanauer S. Aminosalicylates for induction of remission or response in Crohn’s disease. Cochrane Database Syst Rev 2010; (12): CD008870.
7. Dignass A, Van AG, Lindsay JO et al. The second European evidence-based Consensus on the diagnosis and management of Crohn’s disease: Current management. J Crohns Colitis 2010; 4(1): 28–62.
8. de GP, de Boer NK, Wong DR et al. Influence of 5-aminosalicylic acid on 6-thioguanosine phosphate metabolite levels: a prospective study in patients under steady thiopurine therapy. Br J Pharmacol 2010; 160(5): 1083–1091.
9. Derijks LJ, Gilissen LP, Hooymans PM et al. Review article: thiopurines in inflammatory bowel disease. Aliment Pharmacol Ther 2006; 24(5): 715–729.
Štítky
Detská gastroenterológia Gastroenterológia a hepatológia Chirurgia všeobecnáČlánok vyšiel v časopise
Gastroenterologie a hepatologie
![Číslo 1](https://www.prelekara.sk/media/cache/resolve/journal_issue/media/image_pdf/55bbb7b97935be977035a63fe34598b6.jpeg)
2013 Číslo 1
- Metamizol jako analgetikum první volby: kdy, pro koho, jak a proč?
- Parazitičtí červi v terapii Crohnovy choroby a dalších zánětlivých autoimunitních onemocnění
- Tramadol a paracetamol v tlumení poextrakční bolesti
- Fixní kombinace paracetamol/kodein nabízí synergické analgetické účinky
- Je použití metamizolu během prvního trimestru gravidity bezpečné?
Najčítanejšie v tomto čísle
- Segmentálna portálna hypertenzia
- Současný pohled na léčbu perianálních píštělí u nemocných s Crohnovou chorobou
- Perforující gangrenózní cholecystitida
- Recidivující subileózní stavy na tenkém střevě mohou skýtat překvapení